Tidligere på Elementary:
-Noe er galt. -Vi må snakke sammen.
Jeg fortalte henne hva du var. Hun ville ikke høre.
Å slippe et kriminelt syndikat til i den dumme restauranten din.
Du sa du hadde inngått en avtale med dem. Forklar.
Vi gjør vårt beste under omstendighetene.
Omstendigheter som kunne vært unngått -
- om du hadde sendt broren din bort fra New York som jeg sa.
Du må forstå at når vi avgir denne listen, -
- vil de drepe deg, meg og Joan.
La oss se på situasjonen på en klok måte.
Har du hva vi spurte etter?
Drep dem.
-Det er klart. Er du ok? -Oppfattet.
Det er tydeligvis mye jeg må fortelle.
Holmes.
-Er du ok? -Nei. Noe har skjedd.
Jeg trenger kapteinens hjelp. Din også.
-Watson? -Ja, jeg er ok.
Vi er opptatt, men trenger du meg, hent meg.
-Hvor er du? -Hjemme.
Mycroft er også her. Det er mye du må vite.
Det er ok.
Det er i orden.
Jeg er i orden.
-Broren min? -Her.
Alt tatt i betraktning, har du det bra.
Jeg kan gi deg noe å sove på om du vil.
Det er ok.
Gi meg en grunn til å ikke banke deg.
Du er sint med god grunn, men jeg kan forklare.
Jeg har hørt det før. Jeg vil ikke høre det igjen.
Jeg legger meg. Ha meg unnskyldt.
Tidligere lege.
To vakter med Glock 17 og skuddsikre vester.
Britisk etterretning? MI6?
Du har tydeligvis fått en avtale med dem.
Tilstått dine kriminelle aktiviteter i bytte mot hjelp for å redde Watson.
Jeg er meget takknemlig -
- for at dere brakte partneren min hjem uskadet.
Hva min bror gjelder, -
- uansett hvilken avtale han har, håper jeg den innebærer fengsel.
-Er du ferdig? -Nei, på langt nær.
Jeg gjør deg tjenesten og sier du tar feil.
Britisk etterretning er ikke her for å arrestere meg.
Jeg er britisk etterretning.
Alt jeg har sagt er sant, mer eller mindre.
Jeg har ikke sagt alt.
Forretningene mine gikk dårlig en stund.
Jeg trengte kapital til restaurantene mine.
Du tok imot narkopenger. Hva kunne gå galt?
Le Milieu kom til meg med en "gjensidig god avtale".
Et tilbud en ikke kunne avslå, og det er akkurat hva jeg ville gjøre.
Men før jeg kunne gi mitt svar, fikk jeg besøk av MI6.
Han fortalte de overvåket Le Milieu
og var klar over tilbudet og ba meg godta.
Bli med, holde øynene og ørene åpne,
gjøre noe godt for dronningen og landet.
Jeg trodde at MI6 var en etterretningsorganisasjon.
Men de ba deg om hjelp, en tegneseriefigur.
Du hører ikke etter.
Kan du legge den bort før du dreper oss begge?
Den er giftig. Et eksperiment.
Å puste det inn vil være en dødsdom.
Til å begynne med var det romantisk.
Jeg var en ressurs.
Jeg kom inn i Le Milieu.
Jeg hadde et talent for å spionere.
Hvilket 00-tall har du? Lisens til å drepe, eller irritere?
Jeg var aldri i felten. Dro ikke på oppdrag.
Men jeg så jeg hadde evnen til å lagre fakta.
Og litt av en.
Arbeidet mitt med Le Milieu ga meg kontakter
med kriminelle organisasjoner,
og jeg begynte å samle deres hemmeligheter.
Jeg ble en slags oppgjørssentral for MI6.
Jeg kunne ofte, men ikke alltid, forutse virkningen
av noen handlinger som kunne tas for å oppløse kriminelle grupper.
Du tar meg ikke alvorlig, men byrået gjør det.
De har gjort det en stund.
Du forventer at jeg skal tro på at du jobber for MI6 -
- og at du har holdt det hemmelig for meg i over ti år?
Stemmer.
Fordi vi er så nære.
For noen måneder siden sa du far ville jeg skulle komme til London.
Det var en løgn, eller?
Du ville ha meg bort fra New York for ikke å ødelegge operasjonen din.
-Min foresatte kom på det. -Han har en foresatt.
De følger med på deg i MI6.
De fryktet du kunne blande deg inn.
Innblandingen din kostet nesten Watson livet.
Du ble mistenksom angående Le Milieus nærvær på Diogenes.
Du kom ikke til meg, du gikk til henne, i håp om å drive en kile.
Du ønsker å peke fingre, Sherlock, pek på deg selv.
Du kunne fortalt sannheten etter hun ble tatt.
Jeg var forpliktet å prøve og opprettholde dekket mitt.
Jeg hadde også en plan som skulle redde henne.
Beklager at jeg måtte ta deg ut, -
- men jeg kunne ikke risikere at NSA skulle rote til.
Dette trenger litt tid for å synke inn.
Min foresatte vil se oss i morgen. Begge to.
Sørg for at vi er enige.
Det er en invitasjon man må akseptere.
Hele tiden det samme med deg.
Jeg gleder meg.
Holmes-guttene.
Du må være den foresatte, Sherrington.
Styrtet noen gode regjeringer i det siste?
Mine kollegaer og jeg liker å treffes her.
Klientellet tenderer mot det misantropiske.
Alle holder seg til seg selv.
Tilgi meg om jeg dropper vanlig småsnakk.
Jeg har en traumatisert venn jeg vil hjem til.
-Hva om vi kommer til saken? -"Saken"?
Hvordan tar MI6 gårsdagens rot?
Hvilke løgner bør Watson og jeg ty til om vi blir forhørt av noen andre?
-Alt du sa han var. -Du skraper bare på overflaten.
Mycroft sa tre Le Milieu-soldater ble drept i går.
Mine menn ryddet opp. Likene er borte.
Og De Soto, kapteinen?
Må vi passe oss for en sint franskmann resten av livet?
De Soto ble tatt da han forlot åstedet og han hadde -
- en liste med stjålne sveitsiske bankkontoer.
Vi så til at folkene hans fant ut nok om det -
- til å gjøre ham samarbeidsvillig.
De tror han fjernet mennene og forsvant med listen.
Mitt engasjement med Mycroft vil forbli hemmelig?
Watson og jeg kan se til det. Lar deg og meg aldri treffes igjen.
Jeg har en jobb til deg.
En sak, vil du nok kalle det.
En sak? Hvilken sak?
Jeg gjorde deg en tjeneste i går. Jeg reddet partneren din.
Ja, og jeg er takknemlig.
-Jeg reddet broren din også. -Jeg lar det gå.
Ti minutter. Jeg ber ikke om mer.
PERSONALRAPPORT
I forrige uke ble en tidligere analytiker funnet drept hjemme.
Mannen het Arthur West.
Politiet tror det var et innbrudd som gikk galt.
Men du mistenker noe annet?
Jeg vet ikke.
Ting var alltid kompliserte med West.
Du ser ikke bra ut.
Jeg trodde jeg skulle avlegge en rapport.
Nå er det noe annet.
Med tanke på hva Joan kan føle om du tok en sak med MI6 -
- etter alt som skjedde i går kveld.
Etter den kalde skulderen jeg så du fikk å dømme, -
- vil jeg si du ikke lenger brydde deg om henne.
Jeg vil ikke lyve for henne når jeg tar henne til sengen min, -
- så det er ikke det samme, er det?
Du sa at Arthur West var kompliserte.
På et tidspunkt var han en viktig ressurs.
En mann som kunne se mønstre i samtalene -
- mellom mistenkelige grupper.
Mønstre som kunne advare, redde liv.
Men de verdifulle periodene over innhentet -
- av fasene uten aktivitet.
Jeg aner referanser til antidepressiva, humørstabilisatorer. Bipolar?
Han så til slutt skygger hvor ingen fantes.
Det tvang ham i pensjon.
Hva gjorde han i New York?
Han bosatte seg da han var ferdig. Konen hans er amerikansk.
Burde si "ekskone". De skilte seg for to år siden.
Men av og til, selv som sivilist, -
- tok West kontakt med oss og sa han hadde noe.
Noen ganger så vi på det. Men det var ikke noe...
Dere mistet nummeret.
Han tok ikke kontakt på veldig lenge, -
- ikke før for to uker siden.
Han sa informasjonen han hadde var viktig -
- for å bevare byrået.
Han ville ikke si noe på telefonen. Han ville møtes.
-Ingen tok ham alvorlig. -Frem til han ble drept.
Saken er nå i hendene på NYPD.
Jeg vil du skal kikke litt på etterforskningen.
Se om noe dukker opp.
Om drapet på West er hva det virker som, flott.
Er det mer enn det, -
- gir du oss beskjed. Vi tar over derfra.
Er det alt?
Jeg vil også at du knerter den kinesiske statsministeren.
Jeg burde begynt med det.
Se på saken.
Gi oss din vurdering, og vi anser oss som kvitt.
Du vet at broren min er noe helt annet enn en firmamann?
Å tro han holder seg til deres begrensninger er dumt.
-Redd for jeg vil vise deg? -Redd for at du starter en krig.
Betingelsene er i orden.
Jeg tar kontakt. -
- nyheter, lik funnet, Wards Island
Hei.
Hvordan går det?
Ganske likt.
Jeg sjekket om noe fra i går har kommet i nyhetene, -
- men ingenting...
En av fordelene med hemmelige etterretningstjenester.
Ingen er bedre til å feie ting under teppet.
-Er miss Hudson gått? -Ja. Jeg ville være alene.
Jeg vil du skal vite det.
Jeg beklager.
For alt du var gjennom, og den rollen jeg har spilt i dette.
Om noe skjedde med deg...
Hva var dette møtet du måtte gå til?
Jeg har bitt vervet til en etterforskerjobb av MI6.
I bytte mot deres hjelp i går kveld.
Etterpå vil de og broren min være ute av våre liv for alltid.
Hva skal vi gjøre?
La meg få si noe.
Du kan gjerne hjelpe meg, men jeg forventer det ikke.
Du bør ta deg tid og komme til hektene igjen.
Arbeide ville faktisk være bra. Jeg vil ikke bare sitte lenger.
Hva er jobben?
Arthur Cadogan West.
Funnet død i leiligheten sin i Greenpoint for fire kvelder siden.
Skutt i brystet.
Skap F3.
-Ha det gøy. -Takk skal du ha.
I følge denne overrasket West en tyv.
Drapsvåpenet ble aldri funnet.
Dr. Hawes, var West intakt da han kom?
Hva mener du med "intakt"?
-I besittelse av armer og bein. -Selvfølgelig. Hvordan det?
-Ikke ditt verk, vil jeg tro? -Nei.
Ingen som jobber her ville ha gjort dette.
Dette har blitt gjort av noen som ikke jobber her.
Jeg tror noen har brutt seg inn.
Hvorfor vil dere se denne fyren?
Kjedet oss. Vi lette etter en interessant sak.
Som forventet av oss.
Ingen la merke til det før nå, men det mangler en time -
- i overvåkingsvideoen tre kvelder tilbake.
De som gjorde dette kunne skru av systemet.
Likhuset har hatt få folk.
Patologen som hadde vakt var på et åsted halve kvelden.
Vi må regne med muligheten for at dette er gjort av interne.
-Dere har ikke noe? -Nei.
Jeg må få si jeg tviler på at dette er gjort av en intern.
Jeg har vært her ofte. Jeg har nese for forrædere.
Sjefen.
Jeg forteller ham om nesen din.
Hallo.
Kunne du ikke sagt sannheten?
At vi ble trukket inn i nettet av intriger og bedrag -
- av udugelig bror skråstrek MI6-agent?
Ikke uten å avsløre dekket hans som idiot.
Du mente hva du sa om at armene -
- ikke ble tatt av noen som jobber her.
Med tanke på Wests tidligere yrke -
- og infiltrasjonsevnene til arm- og beintyven hans, -
- er dette ganske sikkert verket til en feltagent.
Mycrofts medarbeider har rett.
Jeg tror mer ligger bak drapet på West enn hva vi kan se.
Jeg forstår ikke hvorfor noen -
- vil stjele armene til en død mann, spion eller ikke.
Jeg vil tro det er enten å holde igjen bevis eller ødelegge det.
Ifølge obduksjonsrapporten til Hawes -
- er det ingenting som tyder på slagsmål med angriperne.
Det er ingen forsvarssår, ingen hud under neglene.
Utenom et ganske tydelig tilfelle av eksem -
- virker armene til West å være helt vanlige.
Åstedet har blitt forseglet, det er nok verdt å se på.
Enig.
-Si fra hva du finner. -Hvor skal du?
De første betjentene snakket med Wests ekskone, Marion.
Hun hevdet å ikke ha kontakt med offeret.
Se på adressen på handleposene på kjøkkenet.
Han bor i Brooklyn, hun i Murray Hill.
Posene til dette markedet er fra Third Avenue.
Du tror hun handlet for ham. Hun løy til politiet.
Hvorfor ville noen gjøre det? Hvem ville stjele Arthurs armer?
Vi prøver å finne ut av det.
Nå er vi mer opptatt av hvorfor du løy til betjente som forhørte deg.
Du sa du ikke hadde sett West på flere måneder.
Vi var innom et supermarked på vei hit.
Den unge kvinnen i disken på apoteket -
- sa du regelmessig kom med resepter -
- brukt til å behandle hans bipolare lidelse.
Arthur og jeg prøvde å få ekteskapet til å fungere, selv etter han ble verre, -
- men jeg var ikke sterk nok.
Jeg elsket ham ennå.
Jeg ville se til at han hadde det bra, -
- men jeg har en kjæreste nå.
Han kan bli sjalu.
Han visste ikke at jeg ennå tok meg av Arthur.
Han var her da politiet forhørte meg.
Siden jeg uansett ikke visste noe, -
- løy jeg.
Du sier at kjæresten din kan bli sjalu, -
- sjalu nok til å drepe?
Vi tilbrakte helgen på et B&B i New Paltz.
Vi har ennå kvitteringene.
Ingen av oss var i byen da Arthur ble drept.
Er du tatovereren eller er det kjæresten?
-Jeg er. -Er du god?
Jeg har noen selv.
Ingen har klaget ennå.
Ikke noe din eksmann var interessert i?
Ikke for alle, vil jeg tro.
-Hei. -Er du ennå i leiligheten til West?
Ja. Hvordan det?
På bildet av kjøkkenet. Jeg så en rull med plast.
Han virker ikke å lage mye mat der.
Jeg vil du skal se
om det er andre ting der.
Fuktighetskrem, medisinsk tape, eller antibakteriell såpe.
Tre av tre. Hvorfor? Hva tenker du på?
De tingene, inkludert plasten, er til behandling av tatoveringer.
Marion West var tatoverer.
Jeg tror hun tatoverte eksmannens armer.
Men West hadde ikke tatoveringer. Vi så bildene.
Bare fordi vi ikke så dem, betyr ikke at de ikke var der.
Tatoveringer kan skapes av UV-følsomt blekk.
Som betyr at de bare kan ses under et UV-lys.
Jeg tror den tørkede huden vi så på armene til West -
- var tatoveringer som holdt på å gro.
Tatoveringer i usynlig blekk?
Ikke bare ekte, men de er populære i visse subkulturer.
Sammen med lysstaver og smokker til voksne.
Fikk du det bekreftet av Marion?
Merkelig nok valgte hun å unngå dette.
Jeg så er svart lys blant utstyret hennes, -
- men sett bort fra det, må jeg lete etter bevis andre steder.
Vår tidligere analytiker tatoverte hemmeligheter på armene -
- med usynlig blekk. Og like etter hans død -
- brøt noen seg inn i likhuset, -
- kappet av armene for å få tak i hemmelighetene.
Du vet hvor sykt dette lyder?
Du er nå inne i spionenes verden.
Det rare blomstrer. Jeg skal treffe Mycrofts foresatte.
Ok.
Sherlock er ikke her. Jeg skal si du var innom.
Jeg kom for å treffe deg.
-Nei. -Nei til hva?
Nei til hva du nå tenker å si.
Du kan ikke komme inn. Jeg har det ikke bra.
Vi har ingen fremtid sammen ettersom tiden går.
Bare nei.
Jeg vil be om unnskyldning.
På grunn av valgene jeg gjorde for år siden, -
- på grunn av taushetsplikten min, var du i stor fare.
Jeg lot deg gjennomgå noe ingen skulle måtte oppleve.
Hvis du ikke vil se meg igjen, kan jeg forstå det.
Bra, fordi jeg vil ikke se deg igjen.
Det er ikke fordi jeg nesten ble drept.
Det er fordi jeg ikke kan tro på ett ord du sier.
Jeg vet du hadde dine grunner for alt du gjorde.
Men hva de var, du besluttet for lenge siden -
- at de var viktigere -
- enn å være ærlig med dem som faktisk brydde seg om deg.
Noen som klarer det sviket, -
- noen som kan gjennomføre det i mange år, -
- vil jeg aldri være komfortabel sammen med.
Sherlock kan være ufølsom og påtrengende, -
- og om noe, for ærlig, -
- men med ham vet jeg hvor jeg står.
Han fortjener noe bedre enn deg.
Det samme gjør jeg.
Jeg forstår.
Verten sa ikke du var kommet.
Jeg kom på en uortodoks måte for å se om jeg kunne.
Jeg kunne.
La meg gjette, en person? Hvor plantet du denne?
Gamlehjemmet? Frisøren?
Sherlock Holmes, si hei til Sir James Walter, SIS.
Kan jeg gå ut ifra at du har noe å fortelle?
Du vet om oppdraget mitt?
Jeg vet om alt.
Jeg tror det er best vi tar dette i et privat rom.
Jeg tror drapsmannen til West tok noe fra leiligheten, -
- som senere førte til oppdagelsen at han hadde latt seg tatovere.
Derfor kom et nytt lovbrudd.
De gikk inn i likhuset og stjal armene hans.
Alt dette fra adressen på en handlepose?
Verden er full av åpenbare ting som ingen på noen måte ser.
-Bortsett fra deg. -Bortsett fra meg.
Du er gammel nok til å ha spionert for Churchill.
Hvor viktig detaljene er burde ikke være en overraskelse.
Vi skulle tatt West alvorlig da han ringte oss.
Han ropte ulv for ofte.
At han lagret hemmelighetene på huden sin, -
- taler for at han ikke var helt bra i hodet.
Noen anelse om hva tatoveringene betydde?
Ikke ennå.
Du vil jobbe videre for oss?
Saken er interessant. Mer enn forventet.
Jeg bærer den med meg nå.
Jeg har akkurat hørt fra Hawes.
Han så på obduksjonsbildene av armene til West.
Han tror den tørre huden dannet et slags mønster.
-Han vet bare ikke hva. -Tatoveringens mysterium forblir.
Jeg vet hvordan det er.
Å bli sveket av en elsker.
Irene. Moriarty.
Ikke mitt yndlingstema å snakke om, -
- men om du tror at det hjelper å snakke om det...
Det er noe jeg vil snakke med deg om, -
- men ikke Mycroft.
Ikke akkurat.
Unnskyld. Er Sherlock Holmes her?
Mrs. West?
Jeg kunne ikke si noe foran politiet tidligere.
Jeg har blitt overvåket i flere dager.
Helt siden Arthur ble drept.
Men jeg sørget for at jeg ikke ble fulgt hit.
Hvordan visste du hvor "her" var?
Arthur sa alltid om noe skulle skje med ham, -
- så var du mannen i New York jeg kunne stole på.
Det er interessant. Jeg kjente ham ikke.
Han kjente deg.
Jeg skal forklare alt, men grunnen til jeg er her -
- er at jeg vet hvorfor noen tok armene hans.
Det var informasjon på dem.
-Tatoveringer du bare kunne se... -Under UV-lys. Vi vet.
Vi vet ikke hvordan de så ut.
Kan du si det?
Jeg kan gjøre bedre.
Jeg kan viser dere.
Det var for seks år siden.
Du var ennå i London.
Du skapte oppstyr hos Scotland Yard.
Byrået la merke til det, Arthur fikk oppdraget.
-"Fikk"? -Han ble bedt om å passe på deg.
Ikke noe stort. Bare samle litt data.
-Han spionerte på deg. -Det var mer komplisert.
Arthur var analytiker, -
- og folk ikke visste hva de skulle gjøre med deg.
Han gjorde en bedømmelse.
Hjalp dem til å forstå at du var en av de gode.
Jeg er rørt.
Jeg vet hvordan det lyder, han likte deg, det du står for.
Hadde han ikke gjort det, ville noen andre gjort det.
Men du var sivilist.
Hvorfor ville en analytiker hos MI6 fortelle deg om jobben sin?
Mot slutten, -
- visste Arthur at sykdommen kunne villede ham noen ganger.
Han begynte å fortelle ting for å hjelpe ham å bevise -
- at teoriene hans ikke var oppdiktet, for å hjelpe ham være normal.
Dukket broren min opp i disse samtalene?
Hvis du spør om Arthur fortalte at han var spion, -
- ja, han gjorde det.
En god del sladder.
Er dette MI6s form for analyse, burde den britiske staten
-gå i oppløsning ganske snart. -Han hadde et problem.
Han trengte noen til å hjelpe ham.
Si at det ikke høres kjent ut.
Tallene, hva betyr de?
Arthur var overbevist om det var en inntrenger i MI6.
En som solgte hemmeligheter til en spion her i New York.
Han hadde ikke fått identifisert ham, men...
Tallene, kan du forklare dem?
Nei.
Han var ikke klar dagen han kom til meg.
Han sa de ville hjelpe ham bevise at han hadde rett om inntrengeren.
-Noe annet? -Nei.
Alt du gjorde var å tatovere tall og bokstaver på ham?
Han sa han ville gjøre det selv om ikke jeg hjalp ham.
Jeg tenkte det var verre.
Hvorfor ville han ha dem på seg?
Han sa det var kopiene.
Han gjemte bevisene et annet sted. Han...
Han var paranoid.
Han tenkte om de var på armene, -
- ville han ha kopier som ingen kunne stjele.
Han tok feil.
Denne "spionen" i New York, sa han navnet på ham?
Eller var det tatovert på en av fingrene hans?
Julian Afkhami.
Han har en bokbutikk i Queens.
Arthur sa han kunne bevise -
- at han hadde kontakt med inntrengeren.
Han trengte bare tid til å finne ut hvem det var.
Vær så snill.
De som kom etter Arthur, jeg tror de er etter meg.
Kan dere hjelpe meg?
-Hvordan har gjesten det? -Jeg la henne på rommet ovenpå.
Jeg sa vi skulle tenke ut neste trekk i morgen.
Hva tror du om henne?
Jeg tror hun sier sannheten. Hun tror i hvert fall hun sier sannheten.
Gjør hun det, er grunnen til å forakte broren min større.
Han visste kollegaene fulgte med på meg og sa ikke noe.
-"Azatan Bøker." -Butikken eid av mannen -
- som Arthur West sier var spion, Julian Afkhami.
-Det ser ikke ut som mye. -Kanskje er det oppdiktet.
Eller bare en bokbutikk.
Mr. West var ute av balanse.
Hva med tatoveringene?
Jeg trodde først de var kryptiske meldinger.
Nå ser jeg på muligheten for at de er enkle sett med data.
Se på måten de danner visse mønstre.
Vi har rader med lik lengde med bare nummer her, -
- fulgt av områder med bokstaver og nummer her, og så videre.
I begynnelsen av hver fortegnelse, tror jeg vi har dato og tid.
Disse tre tallene satt sammen i starten på hver fortegnelse, -
- de går aldri over 365.
Med en begrenset lengde, -
- lagret West dataene på så liten plass som mulig.
Hva resten betyr ut over det vet jeg ikke.
Du sa det var noe du du ville snakke om.
-Før Mrs. West kom. -Ja. Jeg flytter ut.
-Fra? -Her.
Huset. Det er på tide med en egen leilighet.
Nei, det er tull.
-Unnskyld meg? -Dette er en forhastet reaksjon -
- på det du har vært gjennom de siste dagene.
Du føler deg krenket.
Som om du mistet kontrollen på livet ditt.
Du føler du må få igjen kontrollen med et demonstrativt, -
- om enn lite smart trekk.
-Denne må lades opp. -Det er ikke noe sånn, -
- men takk for å redusere følelsene til en psykologisk klisjé.
Det er bare en ny ring i vannet.
Det er nok et lite stykke av innblandingen til broren min.
Vi får avstand mellom ham og oss selv, og disse følelsene dine vil forsvinne.
Dette er ikke på grunn av det som skjedde, -
- og ikke på grunn av Mycroft.
Jeg bestemte meg tidligere. Jeg har ventet på rett tid.
Nå er rett tid? Dager etter broren min nesten fikk deg drept, -
- etter jeg finner ut han har løyet i mange år.
Du forstår at det aldri er rett tid med deg.
Om det ikke var dette, ville det vært noe annet.
En politisak, en venn som trenger hjelp...
Vil du ikke lenger være detektiv?
Etter all tid og energi jeg har lagt i opplæringen?
Du hører ikke på meg. Jeg elsker hva vi gjør.
-Tydeligvis. -Men vi må ikke bo sammen -
- for å være konsulenter for politiet.
Du glemmer hvor viktig det har vært at vi bor sammen.
Hvor mye vi kommer frem til.
Jeg glemmer ikke. Det er ikke nok.
-Watson, jeg... -Jeg vet dette er vanskelig.
Jeg vet du liker ting er slik, men jeg trenger et liv utenfor dette.
Oss, det vi gjør.
-Men vi er hva vi gjør. -Nei.
Du er hva du gjør. Du må være for å være glad.
Jeg er ikke det.
Du ser misfornøyd ut.
Hvorfor sa du ikke at Arthur West overvåket meg London?
-Du har funnet ut det. -Er du overrasket?
Det var ikke noe personlig.
Du er spesiell. Spesielle folk vekker oppmerksomhet.
Det er ganske smigrende.
Du sa du ville fortelle meg noe.
Du og dine medsammensvorne nytere av spesialiteter, -
- jeg tror det er en sjanse for at dere blir infiltrert.
Hva?
Arthur West trodde på en inntrenger i MI6.
Med tanke på alt som har skjedd de siste dagene, -
- tror jeg han kan ha hatt rett.
Den som tok armene hans ville ha de tallene.
West mente de var bevisene på inntrengerens eksistens.
Hva er de?
Jeg aner ikke.
Jeg opplevde jakten på en inntrenger en gang.
På slutten av Den kalde krigen.
En uhyggelig sak.
Gode og slemme folk ble såret.
Bærer du ennå på den?
Med denne her? Denne saken?
Vil du fullføre den?
Kom igjen. Jobb for oss.
Jeg har allerede gjort mye...
Offisielt.
Permanent.
West var ikke bare kollega, han var en venn.
Jeg vet hva han syntes om deg.
Jeg så det ikke først.
Jeg vet du gjør godt her. Du hjelper folk.
Tenk hva du kunne gjøre med oss.
Med våre ressurser.
Du og broren min -
- og alt dette her har snudd opp ned på livet mitt.
Lykke til på jakten.
God morgen. Vi har kaffe, frokostblanding, frukt.
Bare kaffe. Svart. Takk.
Jeg var i kontakt med en venn av Sherlock.
Du får en midlertidig ID og en ren bil -
- og et sted å bo til alt er over.
Takk.
Beklager dette med eksmannen din.
Jeg fikk ikke sagt det i går kveld.
Han var en god mann.
Du sa du kjente til Mycroft.
Arbeidet han gjorde.
Vi møttes aldri, -
- men jeg visste, ja.
Sherlock tror han må ha visst Arthur holdt øye med ham.
Han fant det ut like før han kom tilbake til MI6.
Hva mener du med "kom tilbake"?
Mycroft var ute. Han hadde fortsatt i livet sitt.
Men -
- så skjedde noe.
Han måtte komme tilbake.
BEVISMATERIALE
Bygger du et fort?
Kalde saker.
Jeg leste gjennom de aktuelle og fant dem dagligdagse.
Vi gjør det bedre neste gang.
-Er partneren din her? -Vi jobber hver for oss i dag.
Jeg tenkte dere ville vite -
- at Transportselskapet fant et håndvåpen på t-banesporet -
- noen kvartaler fra leiligheten til Arthur West.
Ballistikken passer til kulene som ble funnet i liket.
Laben greide å finne fingeravtrykk på den, -
- men ingen treff i arkivet ennå.
Et merkbart arr over fingrene i midten der.
Burde ikke være vanskelig å finne når vi har en mistenkt.
Stemmer.
-Hva er det? -Jeg kom på at jeg må et sted.
-Joan. -Fortell meg om Sudomo Han.
-Hva? -Sudomo Han.
Du kjenner navnet. Jeg vil vite hva som skjedde.
Han var en indonesisk forretningsmann med et kontor i London.
For tre år siden, da Sherlock var på høyden av stoffmisbruket...
Eller på bunnen, alt etter hvordan man ser det.
...ba Han ham om å være en slags konfidensiell kurer.
Han sa han måtte sende en pakke med yrkeshemmeligheter til en kollega -
- uten at konkurrentene fant ut at pakken byttet hender.
Sherlock tok jobben.
Det Sherlock dessverre ikke så var at Han sponset et terrorangrep.
Hemmelighetene var instruksjoner for pengeoverføringer, -
- og konkurrentene Sherlock smatt unna -
- var britiske agenter.
MI6 forhindret angrepet, ingen ble skadet, -
- men Sherlocks rolle i saken ble kjent.
Han -
- kunne blitt sendt i fengsel for veldig lenge.
MI6 tilbød deg en avtale.
Min foresatte.
Han sa om jeg kom tilbake, så ville Sherlocks problemer forsvinne.
Med andre ord, alt du gjorde for MI6, -
- la narkolangere bruke restauranten din, -
- det var ikke for penger, -
- eller for å redde forretningene. Det var for å beskytte Sherlock.
Hvorfor har du ikke fortalt ham det?
Hvorfor har du ikke fortalt meg?
Og oppnå hva da?
Å fortelle deg etterpå ville være et forsøk på å slippe skylden, -
- og fortelle ham...
Det ville sendt ham ut i feil retning.
Du vet det bedre enn noen andre.
Han er skjørere enn han innrømmer.
Vi to, vi...
Vi deler den byrden.
Vi tar oss av ham, om han ser det eller ikke.
Mycroft.
Hva?
Dette er det siste stedet jeg forventet å være -
- ved dagens begynnelse.
Og det sier du.
Ikke gjør det.
Uansett hva det er, bare si det.
Nei. Det kan føre til et svært dårlig humør.
Som vi vet, han vil gjøre ting vanskelige for oss.
Jeg sa til ham jeg flytter ut.
Hvordan gikk det?
Fryktelig.
Vet du hva? Jeg bryr meg ikke om det.
Akkurat nå er det hans problem, ikke mitt.
Rettelse, -
- ikke vårt.
Mr. Sherrington, jeg har nyheter.
Jeg tror jeg vet hvem inntrengeren er -
- og hvor han er.
Hva var det for noe?
-Herregud. -Hva gjør du her?
Jeg kan spørre det samme.
Om det bare var tid.
-Hva gjør du? -Du vil pakke en veske.
-Vil jeg? -Dere må begge bort herfra nå.
Hans fingeravtrykk er på pistolen
-som ble brukt på å drepe West. -Hva?
Den dukket opp med dine fingeravtrykk.
Politiet sjekker dem ennå mot databasen deres.
-Jeg kjente dem igjen. -Hvordan er det mulig?
Jeg studerte dem nøye da vi var barn.
Virvlene og buene er like kjent som ansiktet ditt.
Samme gjelder arret over lang- og ringfingeren din på høyre hånd.
Et knivtriks som gikk galt da du var 13 om jeg husker rett.
-Sherlock, jeg forstår ikke. -Det er ganske enkelt.
Noen forsøker å gi deg skylden for drap og svik.